Uplanlagt aktivering fra borteverdenen.
Hva i svarte var det?
Jeg vet ikke.
Vi mottar SG-1s IDC.
De kommer tidlig. Åpne irisen.
Ingenting fra deres side?
Ingenting uvanlig å melde fra om det vi hørte?
Nei, det var fullstendig rutinemessig.
Vi ringte porten og gikk gjennom.
Portdiagnosene viste ingen uregelmessigheter.
Men jeg vil likevel dobbeltsjekke dataene når vi er ferdige.
Greit.
Fortell meg om planeten.
Vi kan bekrefte at en prior besøkte de lokale for cirka to uker siden.
Han utførte de vanlige miraklene.
Helbredet de syke, kurerte de blinde og delte ut de vanlige brosjyrene.
De innfødte er lette å lure.
De føler at de ble forlatt av guden sin, Amaterasu, og...
Ba'al.
- Unnskyld? - Du sa Amaterasu.
lfølge bakgrunnsmaterialet var P4-R en gang under Ba'als kontroll.
P4-R.
Vi dro til PX7-455. Du må ha feil rapport.
Uansett har tok'raene overvåket streiftogene
oriene har vært ute på i området en stund.
lfølge Selmak drar de nytte av forholdene mellom...
Sa du Selmak?
Ja.
Teal'c, Selmak er død.
Sir.
Selmak og Jacob er i høyeste grad i live.
Aktivering fra borteverdenen.
- Sjef? - Det er SG-1s IDC.
Det er nå de opprinnelig skulle komme tilbake.
Forsvar i beredskap.
Åpne irisen.
lfølge testene jeg har kjørt, er begge SG-1-er og helt identiske.
Hvordan er det mulig?
Vi vet at Ba'al kan reprodusere voksne kloner av seg selv.
Han gjør kanskje det samme med våre folk med deres DNA-prøver.
Det forklarer ikke hvordan de kjente til SG-1s IDC.
Og hvis etterretningen var nok til at de visste noe så klassifisert,
hvorfor visste de ikke om Selmak?
Ja, de visste om det kompliserte, men ikke det enkle.
Ba'al ville ha visst bedre.
Den første gruppen hadde noen ville påstander
om folk og tidligere hendelser.
Og siden den andre gruppen kom tilbake fra den rette planeten
i rett tid,
kan vi trygt anta at de er de ekte SG-1-ene.
Så hvem er den andre gruppen og hvor kom de fra?
Nemlig.
Vi sjekket historien deres.
De dro til PX7-445, planeten de hevder å ha kommet inn fra.
De lokale der sverget på at de aldri hadde sett oss.
Så den andre gruppen lyver.
Ikke nødvendigvis.
Det er mulig at de kom inn fra PX7,
bare ikke den PX7 vi kjenner.
Multiversteorien om kvantefysikk hevder eksistensen av parallelle universer,
et uendelig antall stadig flere alternative realiteter
som sameksisterer med vår egen.
Teorien omhandler at alt som kan skje vil skje,
om ikke i denne realiteten, så i en annen.
Så du sier at et sted i et alternativt univers,
fikk jeg lov å klå på Amy Vanderberg?
Teoretisk sett, ja.
Utrolig, ikke sant?
Vi er del av et metavers hvor individuelle underunivers
stadig blir generert.
Vår egen erfaring med kvantespeilet beviste det.
Realiteter kan eksistere hvor vi aldri nedkjempet goa'uldene,
eller at stjerneporten ble offentliggjort.
- Og Selmak fremdeles er i live. - Nemlig.
Selv om det kan føles umiddelbart,
er ikke reisen mellom porter momentan.
Det tar gjennomsnittlig 0,3 sekunder å reise.
Men ifølge portdiagnosene
var reisetiden for den andre SG-1-gruppen på 3,4 sekunder,
altså en mye lengre reise.
Si at vi aksepterer muligheten for
at dette er en alternativ SG-1 fra et parallelt univers,
hvordan kom de seg hit?
Jeg aner ikke.
Ennå.
Sumatra Mandheling.
Fløte og sukker.
Heldig gjetning.
Jeg tar vanligvis pulverkaffe.
Så dette føles vel nesten som hjemme?
Nesten som hjemme.
Men hvis det var hjemme,
ville jeg sittet der du sitter, og du ville sittet her og sagt:
"Jeg skulle gjerne hjelpe, men jeg aner ikke hva som foregår."
Det er bare to muligheter.
A: Carter har rett og dere er fra et alternativt univers,
og i så fall skal vi gjøre alt vi kan for å sende dere hjem.
Eller B: Dere er ikke dem dere hevder å være,
og i så fall må vi finne ut hva dere egentlig er ute etter.
Faktisk er det en tredje mulighet.
C: Dere er ikke dem dere hevder å være,
og det er opp til oss å finne ut hva dere er ute etter.
Jeg forstår motviljen mot å stole på oss,
men vi er faktisk like ivrige etter å finne ut av dette som dere.
Unnskyld meg, men jeg er ikke helt med på teorien om alternative verdener.
Det var ingen tegn på det under oppdraget vårt på PX7.
Ingen kvantespeil. Ingen fremmede artefakter.
Det var et rutineoppdrag.
Men du sier at på en eller annen måte
sendte porten oss til et parallelt univers,
selv om vi vet at den ikke fungerer slik.
- Men her er dere. - Forutsatt at dette er SGC.
SG-1 for seks år siden,
våkner opp i det de tror er SGC. Viser seg at de ikke er på Jorda,
og at alt er en utstudert sammensvergelse av goa'uldene.
Pegasus-galaksen. I fjor.
En gruppe fra Atlantis-basen går gjennom det de tror er SGC.
Viser seg at de ikke er på Jorda.
Det er en annen planet og de manipuleres av romvesener.
La meg gi deg fred til sinns. Vi er verken goa'ulder
eller manipulative romvesener.
Ha meg unnskyldt, men jeg stoler ikke på det.
Vi vant vår frihet i kampen om Dakara,
og den dagen nedkjempet vi ikke bare Ba'al og replikatorene,
men dere forsikret oss om at Anubis aldri igjen skulle true galaksen.
Og så ble alle jaffaaene forent under vår nye leder, Bra'tac.
Bra'tac?
Det har ikke hendt her ennå.
Så med den nye trusselen mot galaksen, kom jeg tilbake til SG-1.
Sammen med oberst Mitchell, meg og til slutt oberst Carter,
- som kom tilbake etter... - Bryllupsreisen.
Hva?
Nei, jeg skulle til å si etter oppdraget på Prometheus.
- Bryllupsreise? - Ja.
Vi klarte ikke å forhindre at oriene etablerte den andre brohodet.
Da vi innså det, var det for sent. De hadde allerede sendt skipene gjennom.
Hvis det skjedde i vår realitet...
Kan det skje i vår også.
De ødela Chulak, Dakara, og de fleste jaffa-befestningene.
Det er bare snakk om tid før de angriper Jorda.
- Du må sende oss tilbake. - Jeg jobber med saken.
- Jeg har gått gjennom portdiagnosen. - Og?
Det var en uidentifiserbar energitopp rett før dere ankom.
Den er sikkert knyttet til lyden de hørte, men jeg analyserer dataene ennå.
Vi innehentet etterretning i over et døgn på PX7.
Men da gruppen dro tilbake dit, var det ingen som gjenkjente dere.
Det tyder på at vårt avreisepunkt definitivt var i vårt univers.
Så uansett hva som skjedde...
Må det ha skjedd mellom da dere gikk gjennom porten på deres side
og da dere kom gjennom porten her.
Men portsystemet er ikke laget for å sende materie mellom universer.
Det er ikke laget for å sende noen tilbake i tid heller, men det har skjedd.
La du merke til noen...
Ingen uvanlige værforandringer eller solerupsjoner på den tiden.
Da må det være noe annet som kan ha innvirket på ormehullet.
Hva kan ha en slik innflytelse på en materiestrøm i underrommet?
- Et sort hull. - Et sort hull.
Da vi diskuterte situasjonen, innså vi ut at vi kunne angi
det nøyaktige tidspunket til fenomenet.
Nærmere bestemt den midlertidige reisen mellom de to portene.
- Sa hun "vi"? - Unnskyld?
Hun sa "vi." Sa du "vi"?
Jeg og meg, antakelig.
Den andre Samantha Carter.
Akkurat. Endelig noen som kan holde følge med deg?
Nemlig.
Så dette er PX7-455, avreisepunktet deres.
Og dette er Jorda, ankomstpunktet.
Ormehullet som førte dem hit krysset denne romseksjonen
og skar gjennom dette singulærpunktet.
Det sorte hullet som oppsto da vi ødela orienes brohode.
Nemlig. Min teori er at da de skar gjennom singulærpunktet,
brast underrommet, slik at det oppsto en revne i tid-rom-kontinuumet
som brakte SG-1 inn i dette universet.
Men grupper har kommet inn fra steder
på den andre siden av det sorte hullet i vårt univers.
- Hvorfor innvirket det ikke på dem? - Et dumt spørsmål til.
Ditt spørsmål var lurt. Mitt er dumt.
Hvorfor havnet vi ikke på alternativ PX7 da vi kom gjennom
- for å sjekke omvendte SG-1s historie? - Det kan jeg ikke svare på.
Så langt jeg vet, var det et enveis avvik
i det bestemte ormehullet.
Men for å være sikre, foreslår jeg at vi omdirigerer
alle portreiser rundt singulærpunktet for øyeblikket.
Uplanlagt aktivering fra borteverdenen.
Hva har du nå, Walter?
Det er SG-1s IDC igjen.
Skal jeg sende en bekreftelse?
Hvis nok en gruppe kommer gjennom, blir de strandet som de andre.
Mottar radiooverføring.
- Få høre. - Stargate overkommando, Mitchell her.
Hva venter dere på? Vi har en situasjon her.
- Hvis vi ikke åpner irisen... - Stargate overkommando. Hører dere?
Forsvar i beredskap.
Åpne irisen.
Hva i svarte er det som skjer?
Fenomenet var visst ikke begrenset til ett ormehull likevel.
Jeg kan ha undervurdert innvirkningen.
Den første romrevnen kan ha forårsaket ringvirkninger
i flere realiteter, og forvandlet et område i underrommet
til en slags kanal som omdirigerer portreisene til dette universet.
Alle ormehull som passerer nær det sorte hullet
blir trukket inn i singulærpunktet og omdirigert hit.
- Så vi er et sentrum? - Ja, et samlingspunkt.
Det kan forklare hvorfor portreiser i vårt univers ikke ble rammet.
- Kan forklare? Oberst Mitchell. - Ja.
Be alle borteverdengrupper dra til Alfaanlegget.
Inntil videre blir alle portreiser til og fra Stargate overkommando
stanset på ubestemt tid.
Hva om flere grupper i fare kommer?
Jeg kan gjøre noen unntak,
men denne basen skal ikke bli
multiversets Grand Central Station.
Tre av.
Hvorfor er alle gruppene som har kommet gjennom porten
bare alternative SG-1-er?
Hvorfor er det ingen alternative SG-2-er eller SG-3-er?
SG-1 er frontlinjegruppen,
og mest utsatt i borteverdenen,
og derfor gruppen som mest sannsynlig ville slippes gjennom.
- Skjønner. - Så langt har vi avvist 50 grupper,
og ikke alle har vært SG-1-er.
Men det interessante er at hver gruppe fra hver realitet
har ringt inn fra forskjellige utgangspunkt. Ingen gjentakelser.
Alle har kommet fra en romkorridor som starter fra Jorda
og passerer singulærpunktet med noen få grader.
Hva med den overflødige energisignaturen?
Har det hendt igjen?
lkke siden den første alternative gruppen ringte inn.
- Vet du hva det var? - Jeg er ikke sikker
- men det minner om det som hendte på... - K'Tau.
I det tilfellet innførte vi et ustabilt, supertungt element
i solens atomreaksjon.
Da ormehullet som brakte oss dit passerte rett gjennom det.
Men i dette tilfellet går ormehullet gjennom et sort hull.
Så hvem vet hva innvirkningen kan bli?
Jeg tenkte vi kunne trenge hjelp.
Ja. To hoder tenker vel bedre en ett.
Uplanlagt aktivering fra borteverdenen.
Da går vi til arbeid.
General.
Jeg lette nettopp etter deg.
Jeg har kontaktet Bra'tac på Dakara.
Han har sendt ut moderskipet til stedet vi fikk oppgitt
av den andre oberst Carter.
Om oriene prøver å etablere et brohode til der,
burde jaffaene gi oss beskjed.
Forutsatt at det samme skjer i begge universene, selvsagt.
Frem til nå har detaljene i de andre universene
vært bemerkelsesverdig like.
Det var det jeg ville snakke med deg om.
Enda en SG-1 kom gjennom for 20 minutter siden,
så nå er vi oppe i 12 grupper, ikke medregnet dere.
Vi er iallfall i godt selskap.
Den siste gruppen har en litt annen sammensetning.
Hvordan det?
Det er en jeg tror du vil snakke med.
Daniel? Teal'c, hvor er general O'Neill?
Dere har nok mye å snakke om.
Janet.
Dr. Frasier.
Hva er det som foregår her?
Dette kan synes som hjemme for deg, Janet, men det er det ikke.
Dette er ikke den Stargate du forlot.
Vi er ikke de du kjente.
Du og gruppen har kommet til en parallell realitet.
Dette er en alternativ SGC på en alternativ jord i et alternativt univers.
I vår realitet døde dr. Janet Frasier for to år siden.
Seksten forskjellige SG-1-er. Seksten forskjellige utgangspunkt.
Men bare ett sammenstillingspunkt. Dette universet. Med tanke på
at reiser gjennom dette sorte hullet
ikke revnet underromsstrukturen før...
De genererte kanskje ikke bristen, men det er sannsynlig
at de gjentatte reisene bidro til forringelsen av tid-rom-stoffet
som svekket og til slutt overga seg til singulærpunktet
og opprettet broen mellom realitetene.
Og jeg tror at disse realitetenes nærhet til hverandre
kan være årsaken til den manglende entropiske kaskadefeilen,
men det løser ikke hovedproblemet.
Hvordan reverserer vi prosessen?
Det har jeg ikke svaret på,
for hadde jeg det, ville vi ikke vært her.
- Kaffe? - Nei, takk.
Jeg tenker bare at dette ville vært mye enklere
om ikke Hammond hadde bedt oss ødelegge kvantespeilet.
Vi kunne brukt det til å sende alle disse gruppene tilbake til realitetene sine.
Hvordan?
Det er uendelig mange parallelle universer.
Sjansen for å finne riktig hjemmeunivers
selv for én av disse gruppene er så å si umulig.
Unnskyld meg, oberst Carter.
Min oberst Carter.
Her.
Jeg har med meg en annen frivillig som vil hjelpe til.
Martouf.
Hallo, Samantha.
Jeg husker oppdraget til P3X.
Jeg tok meg av en såret flyger. Vi ble beskutt.
Du hjalp meg med å stabilisere ham og fikk oss ut derfra.
Nei.
Du ble truffet av en eksplosjon og drept umiddelbart.
Du fikk en heltebegravelse.
Så heldig for meg.
Forhåpentligvis kan du dra tilbake til din verden snart.
- Forhåpentligvis? - Ja.
For øyeblikket ser det ut som det var en enveisreise hit.
Nei.
Nei, dere må finne en måte å sende oss tilbake på straks.
Ja, Sam og dr. Lee jobber med noe.
Nei, du skjønner ikke. Vi har blitt angrepet av oriene.
Jorda er rammet av en pest.
Hundretusenvis er smittet.
Hvis vi ikke finner en kur, blir hele planeten utryddet.
Si meg,
- hvordan er statusen i ditt univers? - Mener du mellom oss?
Jeg er litt nysgjerrig.
Tingene utviklet seg,
men med deg på den andre siden av galaksen,
kan langdistanseforhold bli vanskelige.
Jeg begynte til slutt i portprogrammet for å være nærmere deg.
Vi jobbet sammen, og bodde til og med sammen en stund.
Men til sjuende og sist fungerte det ikke.
Du er sammen med en annen nå.
- Hvem da? - Jeg tror jeg har noe.
Dette er post-mortem-analysen av P3W-451-hendelsen.
En planet med et kretsløp som kom for nær et sort hull.
En av gruppene våre prøvde å komme tilbake samtidig,
og dermed kunne ikke SGC stenge porten på denne siden.
- Jeg skjønner ikke... - Vi kunne ikke avbryte koblingen
fordi overkommandoen fremdeles var koblet
til singulærpunktets gravitasjonsfelt gjennom den åpne stjerneporten.
Men vi prøver ikke å...
Da brukte vi en hulladning til å avgi et energistøt
til materiestrømmen
for å tvinge den til å hoppe til en annen port
og dermed bryte forbindelsen.
Det kan forklare lyden de hørte
og den overflødige energisignaturen sammen med materiestrømmen
fra det første ormehullet. Det var en slags...
Kanskje en utladning av en supernova eller en gammaeksplosjon i samme millisekund
som ormehullet passerte gjennom det singulærpunktet.
Det var et milliarddels sammentreff
som revnet underrommet og opprettet sammenstillingen
som trakk de rammede realitetene hit.
Så for å forsegle broen mellom multiverset,
må vi ta for oss det sammenstillingspunktet.
Vi må gjenskape omstendighetene som forårsaket bruddet.
Men hvordan er det mulig?
Du sa det selv. Det var et milliarddels sammentreff.
Oddsen blir mye høyere
hvis vi tar ormehullet ut av ligningen.
Hva skjer med oss, da?
Vi blir strandet her.
Jeg vurderte å ikke fortelle deg det.
Jeg forstår at du nølte, men du gjorde det rette.
Ved å forsegle bristen, påser vi at ingen flere blir strandet her.
Forutsatt at dette fungerer.
Vi har fremdeles én stor hindring.
Hvordan sender vi en eksplosiv enhet inn i singulærpunktet?
Vi får hjelp av en venn.
Thor beklager at han ikke kom personlig,
men han og Heimdall er i en annen galakse
hvor de tar seg av en sensitiv sak.
I hans sted har jeg brakt med meg den ønskede tidsutvidelsesenheten.
Vi setter pris på den raske responsen.
Så hva tror du? Kommer dette til å fungere?
Jeg foretrekker å ikke komme med spådommer.
Ikke gjør det. Bare fortell hva magefølelsen sier deg.
Spekulasjoner om saken har ingen praktiske formål.
Herre min skaper. Hva er sjansene?
Mindre enn 12%,
og det forutsetter at dere kan utføre planen
før tyngdekraften til det sorte hullet ødelegger skipet deres.
Det var ufølsomt.
Oberst Mitchell, oberst Carter, jeg gir dere grønt lys.
Steng den.
Jeg leste alle oppdragsrapportene om asgardene.
De er slett ikke hva jeg forventet.
Hva forventet du?
Bukser, i det minste.
CHEYENNE FJELLANLEGG
Avstanden mellom utskytingspunktet og målet er helt vesentlig.
Og beregningene dine må være presise.
Jeg vet det.
Den minste forglemmelse enten i tidfestingen av eksplosjonen
eller i avstanden mellom skipet og singulærpunktet
kan i beste fall medføre et mislykket oppdrag, og i verste fall døden.
Beklager, jeg har vanskelig for å konsentrere meg.
Jeg forstår det. Du er sliten.
La meg fullføre kalibreringen for deg.
Sett i gang.
Gang på gang har vi reddet Jorda og dets allierte
fra de mest skjebnesvangre trusler.
Situasjoner hvor vi har stått overfor uoverstigelige hindringer
og sannsynlige nederlag, men vi har alltid klart
- å seire til slutt. - Jeg er lei meg.
Jeg skulle ønske jeg kunne sende dere hjem,
eller iallfall forsinke oppdraget så...
Du har ikke noe annet valg enn å gjøre det beste for din verden.
Jeg antar din SG-gruppe ikke er den eneste i realiteten din
som aktivt leter etter en kur for pesten.
Nei.
Og jeg har en følelse av at din Samantha Carter er hjemme
og jobber med problemet.
Det er lenge siden hun var min Samantha.
Jeg har savnet deg.
Jeg har fullført kalibreringene.
Takk, Kvasir.
Unnskyld at jeg forstyrrer, general. Kan vi snakke sammen?
Selvsagt, doktor. Kom inn.
Takk.
Jeg har en forespørsel på vegne av alle gruppene
som er strandet i denne realiteten.
Vi ber deg utsette dette oppdraget til vi finner en måte å dra hjem på.
Det kan jeg ikke.
Gruppene må innhente opplysninger om orienes trussel
istedenfor å bare sitte her
og vente på at porten skal fungere som normalt igjen.
Det er ikke mulig før dette problemet er løst.
Jeg forstår deg,
må du må se dette i perspektiv.
Dette går utover denne verdenen, denne galaksen og dette universet.
Hundre milliarder av liv er i fare.
De avhenger ikke bare av at vi kommer tilbake,
men at alle SG-1-ene strandet her kommer tilbake.
I mitt univers står Jorda overfor en global pandemi.
En som din planet allerede har stått overfor og nedkjempet.
Du har kuren som kan redde min verden.
Jeg må bare få gitt den til dem.
Jeg forstår, og det høres sikkert kynisk ut,
men jeg må prioritere denne verdenen.
Hvordan kan du prioritere livene til én gruppe høyere enn andre?
Hvorfor er min jord mindre viktig enn din?
Eksperter fra 18 forskjellige universer
jobber for å sende dere hjem.
Forhåpentlig finner de en løsning
før oppdraget er fullført, men hvis ikke,
så beklager jeg, doktor.
Vi har lastet stridshodet i tidsutvidelsesgeneratoren.
Når systemkontrollen er fullført, er vi klare.
- Hvor er mannskapet. - Du ser på det.
Med tanke på den store risikoen, ble det bestemt at vi gjør det alene.
Så om planen går ad undas, er vi de eneste som går ned med skipet?
Det er mange igjen der vi kom fra.
Riskoen med dette oppdraget bør ikka tas lett på.
Det er en sjanse for at Prometheus ikke overlever denne reisen.
Men mot og urokkelig besluttsomhet vil være uvurderlige egenskaper
i dette foretagendet.
Lykke til.
Jeg savner Thor.
Men innen han drakk den appelsinjuicen,
hadde den stått i kjøleskapet i en måneds tid.
Å, ja! Å!
Han var så tørst at han drakk alt.
Det gikk noen sekunder før han faktisk pustet inn, og så...
Megasprut.
Det var appelsinjuice på bordet, stolene...
- På tante Emma. - Tante Emma.
Gamle, feite Emma ved bordet.
Små baconbiter i ansiktet. Appelsinjuice som dryppet fra nesen.
Mimrer dere om gamle dager?
Ja, jeg kunne snakket med denne karen hele dagen.
- Tviler ikke. - Ferdig med skiftet?
Ja, jeg er utslitt. Jeg går og legger meg.
Jeg tror det er leggetid for meg også.
Og du trenger skjønnhetssøvnen din.
Det snakker du om.
Hvordan gikk det?
Jeg fant en omvei rundt alle sikkerhetsprotokollene. Alt er klart.
Perfekt.
Innen de finner ut hva som skjedde, er det for sent.
Da setter vi i gang.
Vi nærmer oss singulærpunktet.
Beregner minimal primæravstand til utskyting av krigshodet.
VÅPENLAGER 6
Kom igjen, Carter.
SIKKERHETSSEKVENS VÅPENLAGER 220-02 - 25567
Har det. Overfører informasjonen.
Mottatt.
Kobler inn underlysmotorer. På vei til koordinatene.
Vi har nådd bestemmelsesstedet.
Ja, det hørte jeg.
Jeg tror de kretser rundt og leter etter parkering.
Jeg burde advare deg om
at jeg har trent på sodaner-kampsport.
Du ble advart.
Ville det ikke vært enklere å bruke zat-pistolen?
Enklere, ja, men ikke så tilfredsstillende.
Fornærmet han meg?
Hva er det som foregår?
Endring i flygeplanen.
Skal du fortelle oss hva som skjer?
Vi tar en uplanlagt omvei.
Hvor lang tid tar denne omveien?
Cirka tre uker.
Du har tenkt å føre skipet til Atlantis.
Med parallellene mellom våre to realiteter,
vet jeg ikke hvor ellers vi kan dra.
Så snart vi fullfører oppdraget,
skal vi slippe dere av på nærmeste beboelige planet.
Så ha det gøy frem til da.
Tre uker. Det gir oss tid til å tenke ut noe.
Noen ideer?
Med tanke på de unike omstendighetene,
er det mulig å forutse deres handlinger og reaksjoner.
Vi må bare tenke som dem.
Det burde ikke bli så vanskelig.
Den andre oberst Mitchell vil snakke med deg.
Skal du bare ignorere ham de neste tre ukene?
Dere virker fornuftige.
Og dere har ikke skadet oss noe særlig.
Dere har ikke skjegg, så dere er ikke fra det onde parallelluniverset.
Bra.
Så hvis jeg kjenner meg rett,
har jeg en pokker så god grunn til å gjøre det dere gjør.
Saken er at jeg forstår bedre enn noen andre.
Så vær rimelig.
Hva er det som skjer?
La meg spørre deg om noe.
Hvor langt ville du gått for å redde livene til alle mennesker på Jorda?
Glem det, jeg vet svaret. Og hvis du var i min situasjon,
- ville du gjort nøyaktig det samme. - Hentet ZPM-en?
Hvorfor ville du ellers dratt til Atlantis?
Vår ZPM er tappet.
Vi trenger deres for å drive det antikke våpenet i Antarktis.
Ja vel, glem vår jord for å redde deres.
Alt ZPM-en gjør akkurat nå
er å muliggjøre enveisreiser fra Pegasus-galaksen til Jorda.
De milliarder livene vi redder er verdt mer enn uleiligheten
det medfører å subbe fram og tilbake på Daedalus.
Vi trenger ZPM-en til å dekke Atlantis.
Hvis skrømtene kommer tilbake og ser at byen ikke ble ødelagt,
kommer de til å angripe på nytt.
Hvis Atlantis faller,
er denne galaksen neste mål.
Hvis skrømtene kommer tilbake.
Hvis de angreper.
Hvis byen er ødelagt.
Trusselen vi står overfor er mer overhengende.
Det gir deg likevel ikke rett til å gjøre dette.
La oss si at det fungerer.
La oss si at du kan stråle ZPM-en fra Atlantis.
Hvordan planlegger du å få den tilbake til ditt eget univers?
Du har en vei tilbake.
Du har planlagt dette hele tiden.
Vi hadde rett. De er etter ZPM-en.
Er du sikker på at du kan åpne døren?
Jeg var med på å bygge dette. Det er enkelt å åpne døren.
Det vanskelige blir å hente tilbake skipet.
Våpenlageret er denne veien.
Nei, Teal'c, gå til lageret på neste nivå.
Så blir du antakelig ikke sett.
Daniel og jeg trekker ut kontrollkrystallen på maskinrommet.
Når de kommer for å undersøke,
tar vi dem der.
Ja vel.
VÅPENLAGER 5
Du måtte prøve. Det ville jeg også gjort.
Så nå som vi vet hvordan du kommer ut,
må vi sørge for at det ikke skjer igjen.
Ikke slå.
Så mens vi var her oppe...
Brøt vi oss inn på det andre våpenlageret på neste nivå.
Hvordan visste du at jeg ikke var din Mitchell?
Enkelt. Om vi var i din situasjon, ville vi gjort det samme.
La meg se om jeg forstår dette.
Vi antok dere ville prøve å rømme, så vi satte opp denne fellen,
men trodde ikke dere ville finne ut av at vi hadde avslørt dere og sette opp en egen.
Nemlig.
Kan du ta oss med til vår oberst Mitchell nå?
Sam deaktiverte effektreléet som går gjennom disse veggene, så glem det.
Noen ideer?
- Walter. - Det er en underromsmelding
- fra Prometheus. - Få høre.
- Skal bli. - Dette er oberst Carter.
Godt å høre fra deg. Jeg antar oppdraget var vellykket?
Nei, vi avlyser faktisk oppdraget og kommer hjem.
Oberst?
Jeg tror jeg vet hvordan vi kan sende disse gruppene tilbake til realitetene sine.
Og hvordan gjør vi det?
Ved å gjøre nøyaktig det samme som den første gruppen gjorde for å komme hit.
Sier du at de planla dette helt fra starten?
Ja, det forklarer drønnet og den ekstra energisignaturen
portdiagnosen fant i den første materiestrømmen.
De åpnet ormehullet via det sorte hullet
og sprengte en bro inn til dette universet.
Var det slik Carter beskrev det?
Jeg vet ikke. Jeg husker bare: "Ormehull, sort hull, sprenge."
I beredskap.
Oberst Carter.
Vi har etablert en ormehull til PX7-455.
Når sersjant Siler er ferdig,
skyter vi energivåpenet gjennom porten.
Hvis jeg har rett, blir rom-tid-revnen reversert
og sammenstillingseffekten invertert.
Hver gruppe kom inn fra et forskjellig utgangspunkt.
Når sammenstillingseffekten er reversert,
ringer vi alle utgangspunktene
og oppretter ormehull som følger de interuniverselle banene
som allerede ble opprettet da de kom.
Jeg skjønner. De drar tilbake.
- Vi er klare. - Tøm portrommet.
Jeg må ha tilbake våpenet når dette er over.
Det er tross alt bare på midlertidig utlån.
Du får det tilbake når vi er ferdige.
Senk sprengingsdøren.
Avfyr våpenet.
Vi har et stabilt ormehull. 3,4 sekunder. Det fungerte.
Åpne sprengingsdørene. Få dem inn.
Du, Mitchell.
Når den tid kommer,
klipp den grønne.
Hva i svarte betydde det?
Jeg vet ikke.
Men jeg har en følelse av at du finner det ut en dag.
- Har alle de andre gruppene dratt? - Dere er de siste.
Hyggelig å jobbe med deg igjen, Sam.
Vi har savnet deg sårt i gruppen.
Hvor dro jeg egentlig?
På mammapermisjon.
Vi har noe til dere.
Kuren for priorenes pest.
Takk, general.
- Det var kjekt å se deg igjen. - Deg også.
Håper ikke det blir siste gang.
Vi skulle gjerne blitt lenger, men vi har en planet vi må redde.
Ha det.